Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vädret är vackert, vindarna smeker.
Teletubbies kommer och leker.
En...
...två...
...tre...
...fyra...
Teletubbies tycker mycket om varandra.
Kram!
skotska högländerna
- Varför tog det sån tid? De kommer inte. - Nej, det spelar ingen roll!
- Var är resten? De var bakom mig. - Vi tar alla barnen i en bil.
Sätt dig här.
- Vad är det som händer? - Var tysta och rör er inte ur fläcken.
Vi måste få in barnen i bilen!
Var har du varit? Du skulle skynda dig!
Jimmy?
Pappa?
- Jimmy, spring härifrån! - Mamma?
Spring!
Spring, Jimmy! Fort!
Pappa!
Pappa... Pappa!
- Jimmy... - Vad är det som händer?
Inget som inte redan förutspåtts.
Jag är rädd. Mamma och syrran är döda, tror jag.
Nej, min son. De är inte döda.
De har blivit räddade.
Detta är en välsignad dag. Domens dag.
Varsågod, min son...
Bär det alltid med dig.
Tvivla inte!
Ja!
Jadå, mina barn! Ja!
Far... varför har du övergett mig?
Raseriviruset ödelade Storbritannien.
Det drevs tillbaka från Europas fastland.
De brittiska öarna isolerades för att hindra virusets spridning.
Överlevande fick klara sig på egen hand.
28 år senare...
I dag är den stora dagen, Spike. Upp och hoppa.
BUTIK
TA BARA DET DU BEHÖVER
FÖRSTA HJÄLPEN
TÄNK PÅ ATT HUSHÅLLA
Vi ses.
Har du packat ficklampan? Tröja, visselpipa, vattenflaska?
Ge mig.
Kniv? Det är bra.
Stoppa ner den...
- Bacon? Till frukost? - Dave och Rosey kom förbi med det i går.
- Ska inte du ha? - Jag åt när jag lagade.
Säkert.
Spikey, den är din.
Jag tittar till mamma. Ät upp och ställ undan tallriken.
Kommer, älskling.
Här så... Vad är det, vad står på?
Jamie...
Du måste härda ut. Ligg kvar och låt kroppen vila.
- Spikey. - Mamma...
Min älskling.
Förlåt att jag ställer till det så. Det är huvudet, det... Det bultar.
Berätta hur det var i skolan i dag.
Jag har inte varit där. Det är morgon.
- Är det? - Ja, det är morgon och...
Isla, har du glömt? Spike ska inte till skolan i dag.
Varför inte?
- Är det redan helg? - Nej, det är fredag.
- Så varför ska han inte dit? - Vi har pratat om det här. Flera gånger.
- Vad har vi pratat om? - Att jag ska ta med Spike ut.
- Det blir första gången för honom. - Första gången?
- Ska ni gå från ön, till fastlandet? - Ja.
- Isla... - Vad fan säger du?
- Svär inte... - Är du helt jävla galen?
- Han är bara barnet! - Han är tolv.
Försöker du ta livet av vårt barn? Din sjuka jävla barnamördare.
Pappa, gå ner.
Om pappa varit i livet hade han flått dig levande.
Fitta! Din jävla fitta!
- Fitta! - Mamma...
Det är jag.
Spike... Spikey.
Vad händer? Jag är varm. Varför är jag så varm?
- Det är vädret. - Så varm...
Var inte orolig.
Jag har med lite frukost.
En bit bacon. Ät när du känner för det.
Ska du gå? Vart då?
Till skolan.
Okej, Spikey. Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
- Morsning, pysen. - Sam.
Jag har strängat om den åt dig.
- Behövde den ny sträng? - Nej, men jag var uttråkad.
Han kommer att klara det bra, Sam.
Spänn den. Känn dragstyrkan.
Håll den så. Stadig på handen.
Du är en stark grabb.
Då går vi.
Läget? Vi ses i kväll.
- Liv och död nu. - Vi ses.
- Lycka till, Spike. - Vad spännande, hördu.
- På dem nu, Spike. - Lycka till.
Från mamma.
- Tack, Betty. - Kom inte för sent till din fest i kväll.
- Ta hem honom i ett stycke nu. - Ni fixar det, Jamie!
INGA LÅNGA DUSCHAR
Ta hand om honom, Jamie.
- Lycka till, Spike. - Allt bra, Jacob?
Titta, hela byrådet är här.
Se glad ut och uppför dig.
Vi ville såklart önska lycka till. Vi är alla glada för er skull.
Även om jag tycker han borde ha väntat tills han är 14 eller 15.
Han är redo, Jenny. -Kom nu.
Du känner till reglerna, Spike.
Om ni inte kommer tillbaka, får ingen ge sig ut och söka efter er.
Vi tillåter inga räddningsinsatser.
Det kommer av bitter erfarenhet, efter alla som vi har förlorat.
Har ni väl satt er fot på fastlandet är ni på egen hand, förstått?
Ja, Jenny.
Har du sett nåt nu på morgonen, Ant?
Inget. Det har varit lugnt.
- Så det är säkert att gå? - Det är säkert.
Öppna för dem.
Du skötte dig bra.
Var försiktiga nu. Missa inte tidvattnet.
Sju, sex, elva, fem, nio och tjugo miles i dag
Fyra, elva, sjutton, trettiotvå i går
Tramp, tramp, tramp, tramp Stöveltrampet av och an
Från kriget skickas ingen hem
- Vad är det här, Spike? - Vägbanken.
Berätta mer.
Det är enda förbindelsen till fastlandet, men vi kan bara ta oss över vid lågvatten.
Vid högvatten täcks den av havet.
-Kan vi simma över vid högvatten? - Nej, strömmarna är för starka.
De drar med oss förbi ön och ut till havs. Vi drunknar.
Släpp, släpp, släpp, släpp, tankar på vad framför är
Tramp, tramp, tramp, tramp Stöveltrampet av och an
Män, män, män, män, män bryts ner i marschens damm
Vi har fyra timmar till högvatten. Är du redo för det här?
- Vi kan inte vända om nu. - Varför inte?
- Folk kommer säga att jag är feg. - Det är sant. Då går vi, då.
Minns, minns, minns, minns, minns varje patron du bär
Sänk din blick nu och fienden ser direkt sin chans
Tramp, tramp, tramp, tramp Stöveltrampet av och an
Från kriget skickas ingen hem
Här hämtar vi vårt bränsle. En dag kommer du att jobba här.
Man står ut om dan, man är i vänners lag
Men natten manar fram ljud av miljontals mannars
Tramp, tramp, tramp, tramp Stöveltrampet av och an
Så stort...
Går det att fortsätta gå tills havet inte syns?
Såklart. Du kan gå i dagar eller veckor utan att se kusten.
- Det finns ingenting där ute. - Det finns andra byar.
De har inget som vi inte har. Dessutom undviker vi dem.
Jag har gått här i sex veckor nu och vet
Här finns ej eld, ej djävlars hån, ej krigets dån
Bara tramp, tramp, tramp, tramp Stöveltrampet av och an
Tänk, tänk, tänk, tänk tänk på nånting annat nu
Vid min Gud, hur ska jag rädda mig från galenskap
Tramp, tramp, tramp, tramp Stöveltrampet av och an
Från kriget skickas ingen hem
Ser du där?
En krypare. De rör sig långsamt.
Det betyder inte att de är ofarliga.
Och om du ser en, finns det sannolikt fler uppe i träden.
Din båge är för svag för att tränga igenom bröstet.
- Du måste sikta på halsen. - Okej.
- Är du rädd? - Bara lite.
- Är du? - Nej, inte alls.
- Funkar avståndet? - Tror det.
Dags att döda din första, då.
Sikta in.
Ta hänsyn till vinden.
Nu har du honom.
Allt som kommer ut efter den tar jag. Släpp iväg den när du är redo.
Släpp den nu!
Pappa!
Kom hit nu!
Ett praktskott, Spike.
- Känns det bra? - Jag tror det.
Det ska det göra. Jag är stolt över dig.
Nu måste vi röra på oss. Skriken lär ha varnat andra smittade.
Kom nu.
- Otroligt... - Visst är de vackra?
Kom.
Här ska du se...
Bra tänkt.
Fan!
Alltid värt att se om man hittar nåt användbart.
Folk har säkert sökt igenom stället hundra gånger, men man vet aldrig.
Fan...
Är de här nåt att ha?
Nä, vi har massor. Men här är nåt.
- Vad är det? - En frisbee.
Har du aldrig sett en frisbee? Du kommer att bli helt såld.
Kom hit.
Titta inte bort, Spike.
- Pappa, snälla... - Spike, gör som jag säger.
Du kan dra lärdom av det här.
Vad har hänt med honom?
De lämnade honom åt de smittade.
- Och nu är han smittad. - Är han smittad?
Ja.
Varför gör de så?
Kanske som ett straff...
...kanske som en varning.
Konstiga typer driver runt på fastlandet.
Därför är vårt hem så värdefullt.
- Är det lärdomen? - Nej.
Döda den.
Ju fler du dödar, desto lättare blir det.
Du behöver inte känna skuld. Smittan utplånar medvetandet.
Den tänker inte, känner inte.
Spike.
Döda fanskapet.
Döda den!
Vad väntar du på?
Nu! Gör slut på den!
För fan, Spike! Döda den!
Såja.
Bliv kvar hos mig
Se, dagens slut är när
ROLLER I VÅRT SAMHÄLLE
Snart är natten här
Herre, bliv kvar hos mig
Så mister döden udd
Huvud. Hjärta. Spänn bågen...
Avlossa!
Har vi tur hittar vi en till att döda.
Kom.
Inga krypare. Det här är de snabba.
Känner du? Det är tarmarna.
Konstigt nog gillar jag lukten.
Pappa...
Pappa!
Vad?
Det där har en alfa gjort.
Häråt, kom. Spike, sätt fart!
Ska vi tillbaka?
Du har fått känna på att döda nu.
- Är det inte för tidigt? - Prata inte, och håll ögonen öppna.
Verkar lugnt. Vi går.
Stå helt stilla.
En alfa... Fan.
In bland träden! Fort!
Pappa!
Fort!
Spring bara! Fortsätt springa!
Försvar. Hämta andan.
Jag tar första, du andra.
Andas lugnt.
Spring! Rör på dig, fort!
Fan!
Stridsparställning. Försvar!
Skjut!
Huvud och hjärta, Spike!
In!
Upp!
- Fort! - Vart?
- Vart...? - Vinden!
Kom hit.
- Fort nu! - Jag kommer inte upp.
Fan...
Ta i!
Helvete...
HOLY ISLANDS MISSION
VÄLKOMMEN HEM SPIKE
OM VI SÅ FALLA, GE VI ICKE UPP Gud give oss nåd
HOLY ISLANDS MISSION GRUNDAD 2002
Se upp, grabbar. Här kommer jag.
Middagsdags. Bra jobbat i dag, hörni.
Raska på nu, innan det blir mörkt.
Den väntar.
En alfa är annorlunda. Inte bara större. Den är smartare.
- Så vad ska vi göra? - Inte slåss mot den, i alla fall.
Jag har slut på pilar.
Dessutom har jag sett det krävas dussinet träffar för att fälla en.
Så...vi får vänta, vi också.
- Förlåt, pappa. - Vadå?
Det är mitt fel, det här. Jag fick inte in en enda träff.
- Vad snackar du om? - Jag var rädd. Jag missade hela tiden.
Det är inte ditt fel! Och du försökte.
Jag har sett vuxna darra så häftigt att de inte ens fått pilen på bågen.
Spike, du skötte dig bra. Det menar jag.
- Vi missar lågvattnet, va? - Det kommer fler tillfällen.
Titta ute på havet.
Där ute.
De bevakar karantänen. Säkert fransmän.
Pappa... Vad är det?
- En eld. - Är det nåt som brinner?
Ja... Nånting.
- Är det en annan by? - Nej.
- Vad är det, då? - Vet inte. Jag har aldrig varit där.
- Brinner det alltid där? - Jag sa precis att jag aldrig varit där.
Spike.
- Där är hon. - Spike, jag drunknar.
Ut! Vi måste ut!
Vad fan...?
Upp med dig!
Ner med dig. Vakna, vi måste härifrån!
Det är ingen fara. Vad fan...
- Vad hände? - Fallfärdigt hus, jag vet inte...
Skorstensjäveln rasade ihop.
Ljudet kommer att dra hit dem. Vi måste härifrån.
- Är det lågvatten nu? - Det är tillräckligt lågt.
Vi rör oss snabbt, men tyst.
Ser du en alfa, spring mot vägbanken och över den, okej? Stanna inte för nåt.
Gå nu! Jag är bakom dig.
- Alfan syns inte till. - Fortfarande högvatten.
Knappt. Vattnet är grunt nu. Vi kan ta oss över.
Når knappt upp till vaderna. Okej, av med skorna.
Ta sikte mot porten. Där ska vi gå.
Lugnt och sansat... Nu går vi.
Du först.
Såja.
Ingen dålig dag, va?
Första gången på fastlandet.
Första gången du dödade. Första mötet med smittade.
Såg en alfa... och missade lågvattnet.
Jag har massor att berätta för mamma när vi kommer hem.
Pappa...
Spring, Spike.
Spring!
Spring bara!
Stanna inte!
Upp! Spike, upp med dig!
Fortare, Spike! Spring!
Spring för fan!
- Jag kan inte... - Jo, du kan!
Fan!
Vi kommer!
Öppna!
Hjälp! Jenny!
Vakna! Upp allihop! De är på väg!
- Vakna! - De är på väg in!
Alfa!
Öppna för fan!
Alfa!
Lys på fanskapet!
Ner!
Fort, Spike!
Helvete... Det går inte.
Helvete...
Öppna!
- Jenny, öppna för fan! - Vänta!
Nej, öppna!
- Vänta. - För helvete, Jenny!
Vänta!
- Se på mina jävla ögon! - Vänta.
Se på honom, på hans ögon!
Vi är inte smittade!
- Okej, öppna. Släpp in dem. - Kom.
Han var kanske 25 meter bort. Högt gräs. Det blåste.
Och var satte han pilen? Rätt i halsen på den jäveln!
Det feta aset reser sig och börjar yla som en liten tös...
Sen faller han ihop som det stycke skit han är!
- Då dyker åtta andra jävlar upp... - Pappa, du svär.
...och rusar rakt emot oss!
"Herrejävlar", tänker jag...
Men den här modige rackarn bara matar på med pilar...
- Nej, jag missade ju. - Nej då. -Han är bara ödmjuk!
Rena jävla krigsmaskinen!
Drick.
Kom igen, Rosey. Vadå, vart ska vi?
Rosey...
Spike. Trodde inte jag skulle se dig förrän efter midnatt.
Jag ville bara titta till mamma. Hur har hon mått? Var det bra med henne?
Bättre än bra. Vi var ute en sväng. Tog oss ända ut till fälten.
Hon har livslust i sig när hon inte har en episod.
Men berätta om din dag nu. Dagen till ära, menar jag.
Pappa överdriver om allt. Han målar upp mig som nån hjälte.
Det är du nog i hans ögon.
Känns bara som han ljuger.
Så vad hände egentligen?
Jag sköt en av de tjocka. Han rörde sig knappt.
Sen kom de snabba efter oss... Jag fick inte in en träff.
Sen gömde vi oss tills det blev mörkt.
Jag var skiträdd. Mådde illa.
- Jag ville bara hem till mamma. - Din pappa kände säkert likadant.
Men jag har aldrig sett så mycket land. Det var så stort...
- Vad såg du? - Kullar, skogar...
- Och en eld. - Eld?
Undrar om det var gamle Kelson ni såg. Trodde inte han levde längre.
Åt sydväst till?
Det var som... Det var Kelson.
Tro det eller ej, men han var min allmänpraktiker för...30 år sen.
- Vad är en allmänpraktiker? - En läkare.
Han hade sin praktik strax utanför Whitley Bay.
Pappa sa att han inte visste vad det var för eld.
Och han säger att alla riktiga läkare är döda.
Det är därför ingen vet vad det är för fel på mamma.
- Känns som om han ljuger om allt. - Nej då... Vet du vad?
Han ville nog bara inte skrämma dig.
Dr Kelson är...
...annorlunda.
På vilket sätt?
Vad är det med elden?
Vill din pappa inte prata om det ska nog inte heller jag göra det.
Ska du inte gå tillbaka till din fest? Jag har det bra här med din mamma.
Nej, gå du.
Jag tar hand om henne nu.
Okej.
Lurad!
Alla bara ljuger, mamma.
Spike, kan du kila ner till affären?
Jag behöver Nurofen.
- Nurofen? - För huvudvärken, den...
Glöm det.
- Hallå? - Vi är här uppe.
Det kallar jag fest. Jag är helt mörbultad.
Du ser ut att ha blivit släpad genom en häck.
Det blev jag kanske. Jag vaknade ute på åkern.
Vart tog du vägen, Spikey?
Plötsligt var hedersgästen försvunnen.
- Jag gick hem. - Hördu, krigsmaskinen...
Jag gör frukost.
Vad är det, Spike?
Varför har du inte sagt att mamma kan få läkarhjälp?
Läkarhjälp?
Vi har inte haft nån läkare här på evigheter.
Dr Kelson. Elden på fastlandet.
- Vem har du pratat med? - Han är alltså läkare.
Var det Sam? Jävla idiot. Sätter en massa griller i ditt huvud...
Han är ingen läkare, Spike.
Kanske var han det en gång i tiden, men han blev galen för många år sen.
Vad menar du?
Är han läkare eller inte?
Innan du föddes brukade vi leta mat i naturen.
Med tiden fick vi söka oss längre bort,
och en dag hamnade några av oss nära Kelsons ställe.
Redan på 500 meters håll kändes stanken av död.
Då ska du veta att vi var vana vid den. På den tiden låg det döda överallt.
Det här... var nåt helt annat.
Den här stanken...
Den slog emot oss som en vägg. Det gick nästan att ta på den.
Vi kom till ett backkrön, och där nedanför...
Jag hade aldrig sett nåt liknande.
Döda. Hundratals döda.
Lagda på rad.
Män, kvinnor, barn.
Mitt i allt brann en eld.
Och bredvid den stod Kelson.
Av nån obegriplig anledning hade han släpat dit de döda kropparna.
Och några ögonblick senare vände han sig om och såg på oss...
...och började vinka, som om han sa: "Hallå, vill ni komma ner, grabbar?"
Vi sprang för livet.
Och på femton år... har ingen av oss satt sin fot där.
Som jag sa... En galning.
Fan också!
Vill du att mamma ska dö?
Det är väl klart jag inte vill.
Hur kan du ens fråga det?
Vad är det för fel på henne?
Jag vet inte.
Kommer hon att dö?
Jag vet inte.
Jag tror att hon kommer att dö. Och det tror du också.
Om hon dör... ska du bli ihop med Rosey då?
- Passa dig... - Vad skulle Davey säga?
Passa dig, sa jag!
- Du... - Jamie? Spike!
- Det gör ont, Spike... - Jag vet, mamma.
Vill du ha vatten? Jag hämtar.
- Håll dig borta från oss! - Från oss?
Du hörde oss.
Gå härifrån.
Det brinner!
Ant! Mark! Det brinner!
- Fort, fort! - Det brinner i stora ladan!
- Du måste dit! - Jag kan inte lämna porten.
Du måste, det var därför de skickade mig. Jag tar över sirenen, gå nu.
- De sa att de behöver varenda en. - Men för fan...
Skynda dig!
Håll utkik mot horisonten. Och lämna inte sirenen!
Vi behöver vatten!
Det brinner!
Hämta mer vatten!
Kom, mamma. Vi går.
Ta vatten från havet!
- Vart ska vi? - Till stranden. Och fälten.
Till stranden?
- Det här är ju fastlandet. - Ja.
Men... Här kan vi väl inte vara?
- Det är för farligt, det är... - Det är ingen fara, jag skyddar oss.
Nej, det här är fel. Var är...?
Jamie?
Var är...?
- Var är pappa? - Han är inte här.
Då måste vi tillbaka. Fort, vi måste springa...
Mamma... Vi kan inte gå tillbaka nu. Det är högvatten.
Gud...
- Vi ska till en läkare. - Läkare?
En riktig läkare. Från tiden före.
Du är sjuk, mamma.
Han ska göra så att du blir bättre.
- Okej? - Okej.
SE, JIMMY HAN SKALL KOMMA MED MOLNEN
Okej. Vi stannar här för natten.
Vi övernattar där.
Brukar pappa larva sig?
- Pappa? - Ja, brukar han skoja med dig?
Din morfar var så larvig... Du skulle bara veta.
Alla andra såg honom som så allvarlig, men med mig var han heltossig.
Är pappa sån?
När det bara är ni två?
Nej.
Han vill nog bara se till att du blir en tuffing, som han.
Du vet, när jag tittar på dig...
...ser jag din morfars ögon. Det gör mig glad.
Exakt.
Försök sova nu.
- Jag håller vakt. - Okej, pappa.
Vad...?!
- Vad har hänt? - Jag vet inte.
Här.
Vi måste gå.
Äckliga fittor.
Kom igen, vi backar.
Titta.
Ängeln.
Minns du första gången du visade mig den, pappa?
Vi körde hit i närheten. Parkerade bilen.
Sen gick vi tills vi såg den sticka upp över trädtopparna.
Du sa att den skulle stå här i evighet. Precis som pyramiderna. Eller Stonehenge.
När man ser den, ser man in i framtiden.
Minns du den dagen? Jag kan inte varit mer än sju eller åtta.
Vi är ett par tidsresenärer, sa du.
Som trillat in i framtiden.
Och jag... Jag blev rädd.
Jag trodde att vi faktiskt hade gjort det.
Hur många hundra år har vi trillat fram den här gången?
Är det tusentals eller mer?
Mamma...
- Spike. - Du blöder näsblod igen.
Stå still...
Rör dig inte.
Stilla.
Nej, blunda inte!
Det är ingen fara.
Fan... Kom.
Spring!
Stanna inte!
Spring!
Fort, mamma!
In!
Fan!
In med dig!
Jag kan inte andas. Det är gas!
- Jag kan inte andas! - Nej, mamma!
Spikey!
Släpp henne!
Ner! Ner på golvet!
Vad hände?
Förångad bensen.
Måste ha ackumulerats under årens lopp.
Jag heter Spike.
Det här är min mamma.
Erik.
- Vad är det för fel på henne? - Jag vet inte.
Vi ska till en läkare.
Okej. Så vad händer nu?
- Vad menar du? - Ni bor väl här, eller?
- På den här jävla ön. Är ni inte infödda? - Infödda?
Vad fan händer nu? Kommer det fler smittade?
Ingen aning. Förmodligen. De lär ha hört smällen.
Bärsärkarna kommer att slita skallen av oss.
- Du är inte härifrån. - Få tyst på henne.
- Varifrån är du? - Sverige. Få tyst på henne!
- Hon kan inte hjälpa det. - Inte?
Så ni kan inte hjälpa mig? Varför i helvete hjälpte jag då er?
Jag kunde ha sparat på kulorna.
- Jag måste härifrån. Jag går. - Du kan gå.
- Jag lämnar henne inte. - Tack, pappa.
För helvete... Kan det bli sjukare?
Fan också...
Min bästa polare från skolan jobbar som budbilsförare.
Du vet inte vad en budbilsförare är.
Han levererar paket. Du vet när folk köper prylar på nätet...
Du vet inte vad nätet är, va? Skit samma, han jobbar som förare.
Och jag sa till honom: "Du kastar bort ditt liv, Felix."
"Vi får bara ett liv, och du pissar bort det."
Hans svar var typ: "Vad har du tänkt göra då, pucko?"
Så jag sökte mig till marinen, för att bevisa min poäng.
Vem pissar bort sitt liv nu?
- Jag förstår inte. - Jag borde ha kört budbil istället.
Då hade jag suttit fast i nån bilkö nu eller kört för fort i nån liten gränd.
- Så varför är du här? - Båtjäveln sjönk.
Vi patrullerade utanför Skottlands östkust och stötte på nåt. Ett skotskt isberg.
Glöm det.
Några av oss kom åt en livflotte.
Vi ville såklart inte hit, men vinden drev oss iland.
Vi var åtta då, jag är den enda kvar.
Kommer de att rädda dig?
Du vet väl att hela ön är i karantän? Varför tror du vi patrullerar den?
Jag känner till karantänen, men jag trodde den bara gällde oss.
Den gäller varenda jävel som sätter sin fot på den här ön.
Är du här kommer du aldrig härifrån.
Du kan följa med till min by, efter att jag varit med mamma hos läkaren.
Var är den här läkaren, egentligen?
Där.
- Det är inte långt kvar. - Inte långt?
Prova själv att bära din mamma.
Jag behöver en paus.
Det första jag äter på ett och ett halvt dygn.
Ta ett till.
Du gillar äpplen, va?
Där ser man... En procent.
Ingen mottagning.
Vad är det?
Snart ingenting.
Men för ett litet tag till är det...
...typ som en radio. Fast med foton.
Har ni radioapparater?
- Har ni foton? - En del har gamla bilder.
Kolla här.
Den bilden är ny.
Min tjej. Eller före detta, antar jag.
- Vad har hänt med hennes ansikte? - Vad menar du?
- Hon ser konstig ut. - Konstig kan du själv vara.
Hon är skitsnygg.
- Jag vet. En tjej i byn har samma grej. - Grej?
Hon är allergisk mot skaldjur.
Om hon äter musslor sväller liksom hela munnen upp.
Nu dog den.
Hej då, älskling. Bli inte ihop med Felix.
Pappa. Jag fryser.
Varför kallar hon dig "pappa"? Det är ändå rätt sjukt.
Visst, jag kan tänka mig att det är mycket inavel häromkring,
men så verkar inte vara fallet här.
Hon är bara förvirrad. Hon har inte alltid varit såhär.
- Oftast är hon som hon alltid varit. - Vem då?
- Du, mamma. - Aha...
- Vem är du? - Erik.
- Och det där är din pappa, Spike. - Va?
- Han larvar sig bara, mamma. - Han är ett arsle.
Mamma! -Förlåt.
- Han räddade våra liv. - Han är ändå ett arsle.
- Vart är vi på väg nu igen? - Till en läkare.
Okej...
- Då går vi, då. - Mamma...
Vadå, kan hon gå?
Varför blir de så stora? Bärsärkarna.
Sam säger att på vissa fungerar smittan lite som steroider.
Jag har ingen aning om vad steroider är, men det är därför vissa blir alfa.
Alfa... Du får det att låta som om de är börsmäklare.
- Några jävla Wall Street-typer. - Va?
Bärsärkar är ett bättre ord för dem.
En bärsärk är... en ursinnig jävla vikingkrigare.
Jag är ju viking. Om jag blir smittad förvandlas jag kanske till en sån.
- Vad fan var det? - Jag vet inte.
- Hördu, vart ska du? - Jag lämnar henne inte.
Mamma!
Spike!
Mamma, vad gör du?
- Stanna! - Rör henne inte...
För helvete...
Vad fan gör du? Släpp den!
Skär av den, Spike.
Spike, skär av den!
- Okej... Var? - Här.
Det är inte sant...
Vatten.
Vad fan...?
Tvätta av händerna.
Vad i helvete...
Ni är sjuka.
Bra jobbat, Spike.
Okej. Lägg ifrån dig den.
Lägg ifrån den.
- Det är ett barn. - Ett jävla zombiebarn!
Släpp den, din engelska incesthora.
Vi kan inte låta fanskapen föröka sig. Vi måste döda den.
Lägg ner den, för helvete!
Hon ser inte ut att vara smittad.
Om du inte lägger ner den nu skjuter jag er båda!
- Hon är inte smittad! - Jag räknar till fem.
Res dig upp, mamma. Fort.
Tre!
Alfan.
Fort, mamma! Fort!
Spring!
Mamma, ut ur tåget!
Spring mot röken!
Spring!
Morfin och xylazin. Extremt snabbverkande.
Ursäkta att jag ser ut som jag gör. Jag smörjer in mig med jod.
Ett utmärkt skydd. Viruset tål inte jod.
Jag tar det här, Samson. Släpp nu.
Den här kallar jag Samson. Han har levt i området i tre år nu.
Jag brukar såklart hålla mig på avstånd...
- Sir... - "Sir"?
Väluppfostrad.
- Är ni dr Kelson? - Ja.
Jag heter Spike. Det här är min mamma, Isla.
Spike, Isla...
Och en nyfödd.
Vi behöver er hjälp.
Kom. Vi går innan han vaknar.
Vad är det?
Jag...
Jag har väntat i nästan tretton år på att nån ska ställa den frågan.
Många gånger trodde jag att jag skulle dö här ensam
av ålder, svält eller våld,
utan att nånsin fått chansen att svara.
Känner du till begreppet "Memento mori"?
Nej.
Det är latin. Ett dött språk, ironiskt nog.
Det betyder "erinra dig döden".
Glöm inte att du ska dö.
Den här hindrar dem från att ta sig över.
Det var så många döda.
Smittade och icke-smittade...
Inför döden är alla lika.
Varje skalle är en värld av tankar.
Ögonhålorna såg.
Käkarna talade och svalde.
Det här är ett monument över dem.
En helgedom.
- Förlåt. - Ingen fara.
Det är inte heligt på det sättet.
Strukturen är stabil, men benen kommer att förstöras
av tidens tand, väder och vind...
...eller Spikes framfart.
Ett memento mori som...
...manifesterar förgängelsen.
Kände ni honom?
Han hette Erik.
Han räddade våra liv.
Låt oss ge honom en sista viloplats.
Fortsätt. Såja.
Bra jobbat.
Ack, stackars Erik.
Utse en plats åt honom.
Fint. Bra jobbat, Spike.
Barnet... Är det nyfött?
Mamman var en av de smittade.
Men hon har inte smittan.
Vi tog henne från mamman.
Fascinerande. Moderkakans magi.
Jag har funderat på om det kunde ske.
Men hon behöver mjölk. På bara vatten överlever hon högst några dagar.
Var det därför ni sökte upp mig? För barnets skull?
Nej.
Placera höger pekfinger på näsan...
...och försök sen möta mitt pekfinger här.
Okej.
Isla, jag skulle behöva känna på dina bröst och under armarna, okej?
Är det ömt?
Din förvirring...
...kommer den i skov? Eller känns den mer konstant?
Den kom i vågor först, men...
...nu tror jag att stormen närmar sig.
- Jag bad dig komma ihåg ett ord. - Ja...
Kommer du ihåg vilket det var?
Isla... Jag har inga instrument här och kan inte ta några vävnadsprover.
Men utifrån det jag kan se tror jag du har cancer.
Den kan ha spridit sig från hjärnan till kroppen, eller tvärtom,
men i vilket fall så har den metastaserat.
Det förklarar dina besvär, och också knölarna på brösten och i lymfkörtlarna.
Jag är verkligen ledsen.
När jag är förvirrad, så vet jag om det.
Jag blir förvånad över mig själv när jag säger konstiga saker.
Ändå säger jag dem.
Men hela jag är inte förvirrad.
Jag anade att det var cancer.
Jag visste bara inte hur jag skulle säga det till dig.
Jag var för rädd.
Jag ville att nån annan skulle säga det till dig, men ingen gjorde det.
Jag förstår inte. Menar du att du inte kan göra mamma frisk?
Jag önskar jag kunde det, men det är tyvärr inte möjligt.
Vad betyder det? Ska hon dö? Kommer cancern att döda henne?
Ja.
- När då? - Det är svårt att säga.
Snart.
- Kommer hon att ha ont? - Spikey, hjärtat...
Jag har redan ont.
Det här händer inte... Nåt måste du väl kunna göra?
Det måste finnas medicin. Nån gammal, från sjukhusen.
Om du säger var det fanns ett så kan jag gå dit och hämta.
Ingen medicin kan bota henne.
Men snälla...
Det var så svårt att ta sig hit...
...så svårt att hitta dig...
Och nu säger han att det inte går att göra nåt?
- Mamma... - Jag borde ha berättat.
Jag borde ha berättat.
Snälla...
Spike...
Han kan inte bota mig, men han kan hjälpa mig.
- Jag förstår inte. - Det gör jag.
Jag vill att du alltid kommer ihåg det.
Jag förstår.
- Mamma...? - Det är ingen fara.
Mamma...
Slappna av. Det är ingen fara.
Du...
Titta vem som är här.
Spike...
Memento mori... Vad betydde det?
Kom ihåg att vi ska dö.
Så är det.
Det finns olika sätt att dö på.
Och en del sätt är bättre än andra.
Bäst är när man dör i frid, omgiven av kärlek.
Du älskar din mamma.
Jag älskar henne.
Och Isla, du älskar Spike.
Så mycket...
Memento amoris.
Kom ihåg att älska.
Isla. Kom nu.
Stanna här hos barnet. Jag älskar dig, Spike.
Kom ihåg...
Mamma?
Spike.
Ge henne en plats.
Den allra finaste.
Mamma...
Jag älskar dig, mamma.
Ner med dig! Fort!
Lägg dig ner.
Inga rörelser.
Tack, Spike.
Jag tror...
Jag tror att det är dags för dig och barnet att återvända hem.
Här så...
Såja, hjärtat.
28 dagar senare
Pappa. Jag mår bra.
Du behöver inte leta efter mig. Jag kommer hem när jag är redo.
Jag vill fortsätta gå tills jag inte ser havet längre.
Vi hittade dr Kelson.
Han är inte galen.
Han har ett gott hjärta.
Ett barn?
Barnet föddes av en smittad.
Men hon är frisk. Hon har klarat sig.
Hon lämnades utanför porten.
Ta hand om henne.
Hon heter Isla.
Nej! Spike!
Spike!
Fan!
Tjusigt skjutet.
Rena poesin.
Fast... nu tror jag faktiskt att det kommer lite väl många...
...även för en vass ung krigare som du.
Inget emot om vi kliver in?
Det vore oss ett nöje.
Visst.
Vänta.
På de jävlarna.
- Är de ute? - De är ute!
Hej på dig.
Jimmy var namnet.
Vad sägs om att bli polare?
Undertextning: Joakim Troué