Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Iš tolybių, už kalvų...
...ateina žaisti teletabiai.
- Vienas. - Vienas.
- Du. - Du!
- Trys. - Trys!
- Keturi! - Keturi!
...ir teletabiai labai myli vienas kitą.
Apsikabinkim!
Škotijos aukštumos
Kodėl užtrukai? Jie neateis.
Nesvarbu!
Kur kiti? Jie buvo už manęs.
- Metas teletabiams. - Sodinkim vaikus į mašiną.
Neisiu, kol negrįš Deividas.
Sėdėk čia. Sėdėk!
Teta, kas atsitiko?
Džimi, sėdėk ramiai ir nesijudink iš vietos.
Reikia susodinti vaikus į mašiną!
- Gi prašiau paskubėti! - Po galais!
Kas tai? Kodėl taip darai?
Džimi?
Kas čia?
Tėti?
- Tinkis Vinkis - Tinkis Vinkis
Dipsis
Džimi, bėk!
- Mama? - Bėk!
Bėk!
Bėk, Džimi, bėk!
Greičiau!
Tėti! Tėti!
Tėti!
Džimi.
Tėti.
Tėti, kas vyksta?
Nieko, kas nebuvo išpranašauta.
Man baisu, tėti.
Mama ir sesė negyvos.
Ne, sūnau.
Ne negyvos.
Išgelbėtos.
Nes ši diena yra šlovinga.
Teismo diena.
Imk, sūnau.
Visą laiką nešiokis.
Tikėk.
Taip.
Taip, mano vaikai!
Taip!
Tėve...
kodėl mane apleidai?
Įniršio virusas nusiaubė jungtinę karalystę.
Ji buvo išstumta iš žemyninės europos.
Britų saloms paskelbtas karantinas.
Išgyvenusieji buvo palikti likimo valiai.
28 metai po...
Tavo diena, Spaikai.
Kelkis.
PARDUOTUVĖ
NEIMKIT ĮRANGOS, JEI NEREIKIA
PIRMOJI PAGALBA
TRŪKSTA IŠTEKLIŲ GALVOKIT
Iki.
Žibintuvėlį turi?
Džemperį, švilpuką,
vandens indą?
Duok.
Peilį?
Gerai.
Įsidėk.
Šoninė? Pusryčiams?
Deivas ir Rouzė vakar atnešė.
Kur tavo?
Suvalgiau, kol kepiau.
Taip, kurgi.
Spaiki.
Viskas tavo.
Einu pas mamą.
Baik valgyti.
Paskui padėk lėkštę.
Ateinu, mieloji.
Na, mieloji?
Kas atsitiko?
Džeimi...
Turi tai ištverti.
- Turi likti čia ir ilsėtis. - Negaliu. Ne.
O, Spaiki.
Labas, mama.
Vaikeli mano.
Nenorėjau kelti triukšmo. Tiesiog mano galva...
- Viskas gerai. - Galvoj tvinksi.
Gal papasakok, kaip sekėsi mokykloj?
Nebuvau mokykloje, mama.
Dabar rytas.
Tikrai?
Taip...
Rytas, ir...
Aila...
prisimeni?
Spaikas neis į mokyklą.
Kodėl?
Ar jau savaitgalis?
Ne, penktadienis.
Tai kodėl jis neis į mokyklą?
Kalbėjom apie tai.
Kelis kartus.
Kalbėjom apie ką?
Mudu su Spaiku išvykstam.
Jam pirmas kartas.
Pirmas?
Nori pasakyti, keliausite iš salos į žemyną?
- Taip. - Ką?
- Aila. - Ką čia paistai, blemba?
- Nesikeik. - Gal išdurnėjai?
Jis vaikas!
Jam dvylika.
Nori nužudyti vaiką, pimpale?
- Spaikai, eik apačion. - Vaikų žudikas.
Ne, tėti, tu eik.
Jei tėvas būtų gyvas,
jis tau odą nudirtų!
- Pimpalas! - Viskas gerai.
- Pimpalas! - Jis nepražus.
Pimpalas!
- Mama... - Ne.
Tai aš.
Spaikai. Spaiki.
Kas vyksta? Man karšta.
Kodėl man taip karšta?
Toks oras, mama.
Kaip karšta.
Viskas gerai.
Atnešiau pusryčių.
Truputis šoninės.
Suvalgyk, kai norėsi.
Išeini?
- Taip. - Kur?
Į mokyklą.
Gerai, Spaiki.
Myliu tave.
Ir aš tave, mama.
Labas rytas.
Semai.
Perrišau templę.
Reikėjo perrišti?
Ne. Padariau tai dėl savęs.
Jis nepražus, Semai.
Įtempk, sūnau.
Pajusk svorį.
Laikyk.
Jokio drebulio.
Tvirtas vaikinas.
Nagi, sūnau, einam.
Gerai.
Iki vakaro!
- Gyvybės ant kortos. - Į sveikatą!
- Džeimi! - Sėkmės, Spaikai.
Džiaugiuos dėl tavęs.
Pirmyn!
Sėkmės, vaikine.
Mama tau perdavė.
- Ačiū, Bete. - Bus šventė tavo garbei.
Nevėluok!
Grąžink sveiką ir gyvą.
Nagi, Džeimi!
ILGAI NESIPRAUSKIT
Saugok jį, Džeimi!
Sėkmės, Spaikai.
Ačiū, Džeikobai.
Pažvelk, Spaikai.
Visas vadovybės komitetas.
Šypsokis ir būk mandagus.
Norėjom jus išlydėti.
Džiaugiamės dėl tavęs.
Nors manau, kad jis per mažas.
14 ar 15 metų labiau įprasta.
Jis pasirengęs.
Eik.
Žinai bendruomenės taisykles.
Jei iškeliauji, gali sugrįžti, bet jei negrįši...
niekam nebus leista tavęs ieškoti.
Jokio gelbėjimo. Jokių išimčių.
Pasimokėm iš skaudžios patirties.
Praradę daugybę žmonių.
Vos įkelsi koją į žemyną, liksi vienas, supranti?
Taip, Džene.
Ar ką nors matei šį rytą, Antai?
Nieko.
Visiškai ramu.
Kelias laisvas?
Kelias laisvas.
Atverkit vartus.
Šaunuolis.
Būkit atsargūs, nepražiopsokite potvynio.
Septyni, šeši, vienuolika, penki...
29 mylios šiandien...
Keturi, vienuolika, septyniolika...
32 dieną prieš...
Batai, batai, batai,
vis judantys aukštyn žemyn!
Karo metu nuo pareigų neatleidžiama!
Kas čia, Spaikai?
Pylimas.
Kalbėk toliau.
Tai vienintelis kelias į žemyną.
Galima eiti nuslūgus potvyniui.
Pakilus vandeniui jį uždengia jūra.
O plaukti galima?
Ne. Jūroje yra srovė,
Ji mus nustums nuo salos ir įtrauks tolyn į jūrą.
Mes nuskęsim.
Ne, ne, ne,
nežiūrėkite priešais save.
Batai, batai, batai,
judantys aukštyn žemyn.
Žmonės, žmonės, žmonės
pakvaišta, žiūrėdami į juos.
Turim 4 valandas iki potvynio.
Tikrai einam?
Grįžti negalim, tėti.
Kodėl?
Mane laikys skystu.
Taip.
To nereikia, taip?
Tai einam.
Skaičiuokit, skaičiuokit.
BESĄLYGIŠKOS IZOLIACIJOS ZONA
...kulkas šovininėse.
Jei nuleisit akis,
jie jus sutryps!
Batai, batai, batai,
vis judantys aukštyn žemyn.
Karo metu nuo pareigų neatleidžiama!
Iš čia gauname visą kurą.
Kada nors čia dirbsi.
Dieną nėra taip blogai,
nes turi kompaniją.
Bet naktimis gelia
40 tūkst. mln. diegliai.
Batai, batai, batai,
judantys aukštyn žemyn.
Koks didelis.
Jei eitume toliau,
pasiektume vietą, kur nesimatytų jūros?
Taip.
Kelias dienas ar savaites nematysi jūros.
Ten nieko nėra, Spaiki.
Jokio kelionės tikslo.
Yra kitų kaimų.
Ten nėra nieko, ko neturėtume.
Be to, kaimus aplenksim.
Šešias savaites
žygiavau pragare, ir patvirtinu –
pragaras nėra ugnis,
velniai, tamsa, kitkas,
bet batai, batai, batai
vis judantys aukštyn žemyn.
Stenkis, stenkis, stenkis,
stenkis galvoti apie kitką.
O mano Dieve,
apsaugok mane nuo pamišimo!
Batai, batai, batai,
vis judantys aukštyn žemyn!
Karo metu nuo pareigų neatleidžiama!
Ten, žiūrėk.
Ropoja lėtai.
Ne greitai.
Reiškia, nepavojingas.
Jei matyti vienas,
greičiausiai dar keli medžiuose.
Tavo lankas
nepakankamai tvirtas krūtinei.
Turi pataikyti tiesiai į kaklą.
Gerai, tėti.
Bijai?
Tik truputį.
O tu?
Ne, nebijau.
Tinka nuotolis?
Manau, taip.
Sumedžiok pirmą grobį.
Tegul būna priešais.
Apskaičiuok vėją.
Gerai.
Jis tavo.
Kas pasirodys po jo, bus mano.
Pasirengęs – šauk.
Šauk.
Tėti!
Puikus grobis, Spaikai.
Gerai jautiesi?
Taip, atrodo.
Taip ir turi būti.
Didžiuojuos tavim.
Reikia judėt toliau.
Klyksmas pažadino kitus užkrėstuosius.
Nagi, einam.
Jie nuostabūs.
Gražuoliai.
Eikš.
Pažiūrėk.
Šaunuolis.
Velnias.
Verta ieškot ko nors naudingo.
Žmonės galbūt išnaršė šią vietą šimtą kartų, bet niekada nežinai.
Prakeikimas.
Šitie naudingi?
Ne, turim krūvas.
Tačiau ši – taip.
Kas tai?
Skraidanti lėkštė.
Nesi tokios matęs?
Puikus dalykas.
Tau patiks.
Ateik, sūnau.
DŽIMIS
Nenukreipk akių.
- Prašau. - Spaikai!
Daryk, ką sakau.
Iš šito gali pasimokyti.
Kas jam nutiko?
Atrodo, jį surišo ir paliko užkrėstiesiems.
Dabar jis užkrėstas.
Jis užkrėstas?
Taip.
Kam šito reikėjo?
Galbūt bausmė.
Galbūt įspėjimas.
Žemyne žmonės keisti.
Klajokliai.
Štai kodėl mums namai tokie brangūs.
Ar tai pamoka?
Ne.
Nužudyk jį.
Kuo daugiau žudai, tuo lengviau.
Nesijausk blogai.
Užkratas atima jų protą.
Jis neturi sąmonės, sielos.
Spaikai.
Nužudyk tą padarą.
Nužudyk jį!
Ko lauki, Spaikai?
Dabar, sūnau!
Pribaik jį!
Dėl Dievo Spaikai, nudėk jį, blemba!
Šaunuolis.
Pasilik su manimi
Greitai ateina vakaras
PROFESIJOS: MEDŽIOTOJAS, ŪKININKAS, RINKĖJAS
STATYBININKAS, ŽVEJYS, KEPĖJAS, SIUVĖJAS
Darosi vis tamsiau
Viešpatie, pasilik su manimi
Kur mirties geluonis?
- Galva. Širdis. Įtempkite... - Kur, kape, tavo pergalė?
Aš vis dar triumfuoju
Paleiskite.
Jei Tu pasilieki...
Dar vienas grobis, jei pasiseks.
Eikš.
Tai ne lėti ropotojai.
Tai greitieji, Spaiki.
Užuodi?
Tai žarnos.
Man tai patinka.
Tėti.
Kas?
Tai alfa darbas.
Čionai, Spaikai, einam.
Spaikai, greičiau!
Grįžtam atgal?
Taip. Grobį nužudei, toks ir buvo tikslas.
Ar ne per anksti?
Nekalbėk, Spaiki. Atidžiai dairykis.
Atrodo, nieko nėr.
Einam.
Nejudėk.
Alfa.
Velnias.
Grįžtam į mišką.
Greičiau.
Tėti!
Bėgam!
Bėk, bėk!
Nesustok, greičiau!
Ginsimės. Atgauk kvapą.
- Nušausiu pirmą, tu – antrą. - Gerai.
Kvėpuok lėtai.
Lėtai.
Velnias!
Bėk! Greičiau, greičiau!
Bėk!
Velnias!
Gerai, dviese. Ginamės!
Gerai. Šauk!
Į galvą ir širdį. Galvą ir širdį, Spaikai.
Čionai.
Į viršų.
- Eik, sūnau! - Tėti!
Kur?
Velnias.
Tėti, kas?...
Patikrink palėpę!
Stok čia.
Paskubėk.
Nepasiekiu.
- Velnias. - Tėti! Tėti!
Atsistumk!
Velnias.
Prakeikimas.
ŠVENTOSIOS SALOS MISIJA
SVEIKAS SUGRĮŽĘS, SPAIKAI
GALIM PATIRTI NESĖKMĘ, BET TURIM EITI Dieve, siųsk malonę
APSAUGOK MŪSŲ SALOS NAMUS
ŠVENTOSIOS SALOS MISIJA ĮKURTA 2002
Atsargiai, vaikinai.
Dviratis!
Metas arbatai.
Šiandien puikiai padirbėta.
Labai gerai.
Paskubėkit, kol nesutemo.
Jis laukia.
Alfa kitokie nei visi.
Ne vien didesni. Protingesni.
Ką darysim?
Kovoti negalim.
Nebeturiu strėlių.
Be to,
mačiau, kaip tokiems nužudyt prireikia tuzino strėlių.
Taigi, mes irgi lauksim.
Labai atsiprašau, tėti.
Ką? Dėl ko?
Tai aš kaltas.
- Netaikiau. - Apie ką tu?
Stengiausi, bet bijojau. Tad šaudžiau pro šalį.
Ką čia kalbi? Tu nekaltas.
Be to, tu šaudei.
Mačiau suaugusių, iš drebulio negalinčių įremti strėlės.
Tu ne toks.
Spaikai, tu puikiai pasirodei.
Tikrai.
Praleisim atoslūgį.
- Taip. - Ar ne?
Bus kitas.
Ei, pažvelk į jūrą.
Ten.
Štai ten.
Karantino patruliai.
Turbūt prancūzai.
Tėti...
Kas tai?
Ugnis.
Kažkas dega?
Taip.
Kažkas.
Kaimas?
Ne.
Tai kas?
Nežinau, nesu čia buvęs.
Ar visada dega?
Gi sakau, nesu čia buvęs.
Spaikai.
Štai ji.
Spaikai, skęstu.
Dingstam iš čia!
Prakeikimas.
Kelkis, Spaikai!
Nešk subinę apačion. Pabusk, bėgam!
Viskas gerai, sūnau.
Prakeikimas!
Kas nutiko?
Senas pastatas.
Nežinau. Kaminas subyrėjo.
Triukšmas pritrauks juos.
Turime dingti.
- Jau atoslūgis? - Bus atslūgęs.
Judam greitai, bet tyliai.
Jei pamatysi alfą, bėk link pylimo ir per jį. Aišku?
Dėl nieko nesustok. Pirmyn!
- O tu kur būsi? - Už tavęs.
Alfa nė ženklo.
Vis dar patvinę.
Tik truputį.
Vanduo bus seklus, pereisim.
ŽIŪRĖKIT Į POTVYNIŲ GRAFIKĄ
Iki blauzdų. Viskas gerai.
Nusiauk batus.
Orientuokis pagal vartus.
Tai mūsų takas.
Viskas gerai, kvėpuok.
Viskas. Einam.
Tu pirmas.
Eik, sūnau.
Kaip tau diena, Spaikai?
Pirmas kartas žemyne.
Pirmas grobis. Susidūrimas su užkrėstaisiais.
Pamatei alfa!
Praleidai potvynį.
Bus, ką papasakoti mamai grįžus.
Tėti.
Bėk, Spaikai!
Bėk!
Bėk! Nesustok!
Bėk!
- O Dieve! Stokis! - Mirsiu!
- Negaliu! - Spaikai, stokis!
Spaikai, bėk! Bėk, bėk, Spaikai!
Bėk, blemba!
Negaliu!
Gali!
O, velnias!
Grįžtam!
Atidarykit!
Padėkit! Padėk, Džene!
Kelkitės, kelkitės!
Grįžta!
- Pabuskit! - Kas?
- Ant kojų! - Pasiruoškit!
- Stebėkit! - Grįžta!
Alfa!
Atidarykit! Atidarykit, blemba!
Alfa! Alfa!
Sumautas alfa, nukreipkit šviesą!
- Švieskit į jį! - Ugnis!
Ant žemės!
Bėk, bėk, bėk, Spaikai!
- Bėk. - Laikykit šviesą!
Užtaisyt, užtaisyt!
O, velnias. Viskas, Spaikai.
Kvėpuok!
Blemba!
Atidarykit!
Džene! Atidaryk prakeiktus vartus!
Palaukit.
Ne, atidaryk, blemba!
Po galais!
- Palaukit. - Ne.
- Blemba, Džene! - Prašau.
- Mes sveiki. - Laukit!
- Pažvelk man į akis, jos skaidrios. - Palaukit.
Pažvelk į jį.
Pažvelk į jo akis.
- Jis neužsikrėtęs! Mes neužsikrėtę! - Džene, prašau!
Gerai, įleiskit juos!
Eik.
Spaikai! Spaikai!
Spaikai! Spaikai! Spaikai!
Jų buvo 25, už 27 metrų.
Aukšta žolė. Vėjas.
Kur nuskrenda strėlė?
Tiesiai į jo sumautą kaklą!
Tas tešlius atsistoja,
suklykia kaip merga...
ir sudrimba kaip šūdų maišas.
Paskui matom, kaip aštuoni supisti užkrėstieji...
Tėti, nesikeik.
...lekia tiesiai į mus!
Galvoju: „Eina šikt, prasideda“.
O šitas didžiakiaušis tiesiog pradeda šaudyti.
- Ne, šaudžiau pro šalį. - Ne.
Jis kuklinasi. Kuklusis Spaikas.
Milžiniškas žudikas!
Pirmyn. Pirmyn.
Turiu eiti.
Čionai.
Nagi, Rouze.
Ką... Ko mes čia atėjom?
O, Rouze.
O, velnias.
O, Rouze.
Spaikai.
Nesitikėjau tavęs pamatyti iki vidurnakčio.
Atėjau pas mamą.
Kaip ji? Viskas gerai?
Geriau nei gerai.
Mes atsikėlėm iš lovos.
Išėjom pasivaikščioti.
Ji labai gyvybinga, kai jai nėra krizės.
O kaip tavo diena?
Pasakyk tiesą.
Tėtis mane pavertė tuo, kuo nesu.
Pavyzdžiui?
Lyg būčiau didvyris.
Manau, toks jam ir esi.
Jausmas toks, lyg jis meluotų.
Tai kas ten nutiko?
Pataikiau į vieną storųjų.
Jis vos judėjo.
Bet tada mus užsivijo keli greitieji...
ir aš nepataikiau į nieką.
Paskui tiesiog slėpėmės, kol sutemo.
Man buvo baisu.
Pykino.
Norėjau būti namuose su mama.
Tėtis turbūt jautėsi taip pat.
Turiu pasakyti, niekad nemačiau tiek daug sausumos.
Ji buvo didžiulė.
Ką matei?
Na, kalvas...
Miškus...
Ir laužą.
Laužą?
Įdomu, ar matei senąjį Kelsoną.
Nemaniau, kad jis dar gyvas.
Pietvakariuose?
Dieve. Turbūt Kelsonas.
Patikėsi ar ne,
jis buvo mano ŠG
prieš kokius 30 metų.
- Kas yra ŠG? - Šeimos gydytojas.
- Gydytojas? - Taip.
Dirbo netoli Vitlio įlankos.
Tėtis sakė, kad nežino, kas ten dega.
Sako, visi tikri gydytojai negyvi.
Todėl niekas ir nežino, kas mamai.
Atrodo, jis meluoja dėl visko.
Ne. Žinai, ką?
Jis tik nenorėjo tavęs gąsdinti.
Daktaras Kelsonas...
keistas.
Keistas kaip?
Kuo laužas toks ypatingas?
Jei tėtis apie tai nekalbėjo, man irgi nederėtų.
Kodėl tau negrįžus į vakarėlį?
Pabūsiu su tavo mama.
Ne.
Jūs eikit.
Pats ją prižiūrėsiu.
Gerai.
Pričiupau.
Jie visi meluoja, mama.
Spaikai, gal nueitum į parduotuvę?
Man reikia nurofeno.
Nurofeno?
Mano galva...
Nesvarbu, tiek to.
Ei?
Mes čia, mielasis.
Na ir vakarėlis.
Visiškas nusitašymas.
Atrodai...
Lyg tave tampė per gyvatvorę pirmyn atgal.
Gal taip ir buvo.
Pabudau kviečių lauke.
O tu kur dingai, Spaiki?
Apsidairiau, o garbės svečias dingęs.
Grįžau namo.
Ei, milžiniškas žudike.
Paruošiu pusryčius.
Kas yra, Spaikai?
Kodėl nesakei, kad yra gydytojas mamai.
Gydytojas?
Gydytojų neturim, jau seniai nėra.
Daktaras Kelsonas, tėti.
Gaisras. Žemyne.
Su kuo kalbėjai?
Taigi, jis gydytojas.
Su Semu?
Sumautas kvailys.
Prikalba, ko nereikia.
Jis nėra gydytojas, Spaikai.
Gal kadaise ir buvo. Prieš daug metų.
Bet jis jau seniai išprotėjo.
Kaip suprasti?
Tai jis gydytojas ar ne?
Prieš tau gimstant
buvome maisto rinkėjai.
Bet tekdavo keliauti vis toliau.
Kartą mūsų grupė atsidūrė netoli Kelsono.
Žinai?
Būdami už 450 metrų
pradėjom užuosti mirtį.
O buvom pripratę prie to kvapo,
tuo metu lavonų buvo visur.
Bet tai...
buvo visiškai kas kita.
Tas dvokas buvo...
tarsi siena.
Galėjai jį paliesti.
Užlipom į tos kalvos viršūnę
ir pažvelgėm žemyn.
Nebuvau matęs nieko panašaus.
Lavonai.
Šimtais.
Suguldyti eilėmis.
Vyrai, moterys, vaikai.
O viduryje buvo laužas.
Šalia jo stovėjo Kelsonas.
Dėl kažkokio nesuvokiamo tikslo jis ten nuvilko visus kūnus.
Po kelių sekundžių atsisuko, pažvelgė tiesiai į mus
ir pamojavo.
Paprastai, lyg: „Labas, norit nusileisti?“
Taip. Apsisukom ir pabėgom.
Ir per penkiolika metų
nė vienas negrįžome ten.
Kaip sakiau.
Jis beprotis.
O, velnias!
Nori, kad mama mirtų?
Aišku, nenoriu.
Spaikai, kas čia per klausimas?
Kas jai iš tiesų yra?
Nežinau.
Ar ji miršta?
Nežinau.
Manau, ji miršta.
Ir tu taip manai.
Jei ji mirs...
ar tu susidėsi su Rouze?
Galvok, ką kalbi.
Ką jos Deivis galvos?
Galvok, ką kalbi, po velnių!
Sūnau...
Džeimi!
Spaikai!
Galva plyšta, Spaikai. Plyšta.
Žinau, mama.
Vandens nori, mieloji? Atnešiu.
Atstok nuo mūsų!
„Nuo mūsų“?
Girdėjai.
Tiesiog išeik, tėti.
Ten gaisras!
Ten... Greičiau!
- Dūmai, žiūrėk. - Antai, Markai!
- Ten gaisras! - Eik, eik!
Dega svirnas!
- Eik! - Negaliu pasitraukti nuo vartų.
Turi eiti.
Todėl mane ir atsiuntė.
Pabūsiu prie sirenos. Tu turi eiti.
Sakė, kad reikia visų!
- Eik! - Po galais.
- Greičiau. - Blemba.
- Eik! - Stebėk horizontą.
Ir būk prie sirenos!
Nagi, mama. Einam.
- Vandens, vandens! - Neškit iš jūros daugiau!
Kur einam?
Į pajūrį.
Ir laukus.
Einam į pajūrį?
Daugiau vandens!
Tai žemynas.
Taip.
Bet mums...
negalima būti žemyne.
Pernelyg pavojinga.
- Viskas gerai, mama. - Ne.
- Apsaugosiu mus. - Ne, taip negalima.
Taip negalima. Kur?...
Džeimi?
Kur...
Kur tėtis?
- Tėčio nėra. - Tada turim...
Tada turim grįžti, namo, turim bėgti, kitaip...
Mama.
Negalim grįžti. Vanduo pakilęs.
O Dieve.
Eisim pas gydytoją.
Ką? Gydytoją?
- Tikrą gydytoją. Iš senų laikų. - Ne.
Tau kažkas negerai, mama.
Gydytojas tau padės.
Gerai?
Gerai.
ŽIŪRĖK, DŽIMI, ŠTAI JIS ATEINA SU DEBESIMIS
Gerai, mama.
Apsistosim nakčiai.
Nakvosim ten.
Ar tavo tėtis juokauja?
- Tėtis? - Taip.
Juokauja su tavim?
Senelis nuolat juokaudavo.
Neįsivaizduoji, kiek.
Visi manė, kad jis labai rimtas, bet...
su manim jis nuolat juokaudavo.
Tavo tėtis toks?
Kai būnate dviese?
Ne.
Jis tikrina, ar esi tvirtas.
Kaip jis.
Žiūrėdama į tavo veidą
matau senelio akis.
Malonu.
Būtent.
Tau reiktų pamiegoti.
Aš nemiegosiu, budėsiu.
Gerai, tėti.
Ką?
Kas nutiko?
Nežinau.
Imk.
Turim eiti.
ĮSPĖJIMAS
Bjaurybės.
Gerai, judam toliau.
Žiūrėk.
Angelas.
Pameni, kai pirmąkart parodei man angelą, tėti?
Atvažiavom kažkur čia.
Palikom mašiną.
Ėjome, kol pamatėme jį kyšantį virš medžių viršūnių.
Sakei, jis čia stovės amžinai.
Kaip piramidės arba Stounhendžas.
Tad žiūrėdamas į jį...
Žiūri į ateitį. Prisimeni tą dieną?
Man buvo ne daugiau kaip septyneri ar aštuoneri.
Mudu tikri keliautojai laiku, sakei.
Patekom į ateitį.
Ir man...
Man pasidarė baisu.
Nes maniau, kad tu kalbi rimtai, ir mes tikrai ateity.
Kiek šimtų metų praėjo šį kartą?
Tūkstantis ar daugiau?
Mama?
Spaikai.
Tau vėl bėga kraujas.
Būk ramiai.
Nejudėk.
Ne, ne, ne!
Palauk! Nemirksėk.
Viskas gerai.
Velnias. Bėgam, mama!
Bėk, mama!
Nesustok!
Bėgam!
Nesustok, mama! Čionai!
Bėk, mama, bėk!
Į vidų! Į vidų!
Į vidų!
Velnias! Velnias!
Eik! Eik!
Spaikai, neprakvėpuoju.
Spaikai, tai dujos!
- Neprakvėpuoju! - Ne, mama!
Ne, mama!
Atstok nuo jos!
Spaikai...
Spaiki!
Pasitraukit!
Ant žemės! Dabar!
Nagi!
Kas nutiko?
Benzenas.
Garai.
Susikaupė per metus.
Aš Spaikas.
Čia mano mama.
Aš Erikas.
Kas jai yra?
Nežinau.
Vedu pas gydytoją.
Aišku.
Kas toliau?
- Apie ką tu? - Gyvenate čia, taip?
Šitoj sumautoj saloj. Jūs vietiniai.
- Vietiniai? - Kas, blemba, toliau?
Ateis daugiau užkrėstųjų?
Nežinau. Turbūt.
- Turėjo girdėti triukšmą. - Aišku, ateis.
Ateis barsarkai.
Jie nutrauks mums galvas, supranti?
- Nesi vietinis. - Gali ją nutildyt?
Iš kur tu?
Iš Švedijos, dabar nutildysi?
Ji kitaip negali.
Negali?
Negalit man padėti? Tai kokio velnio aš jums padėjau?
Galėjau pataupyti kulkas.
Turiu dingti iš čia.
- Einu. - Gali eiti.
Aš jos nepaliksiu.
Ačiū, tėti.
Dieve. Ar gali būti dar šūdiniau?
Blemba.
Mano geriausias mokyklos draugas yra kurjeris.
Tu gi nežinai, kas tas kurjeris.
Jis pristato siuntinius.
Užsakytus internetu.
Apie internetą nežinai.
Nesvarbu.
Jis vairuotojas.
Aš jam pasakiau:
„Leidi gyvenimą veltui, Feliksai“.
Gyvenimą turi tik vieną, bet prašiki jį.
O jis pasakė:
„O tu ką tokio darysi, asile?“
Tad įstojau į laivyną.
Kad įrodyčiau.
Kas dabar prašika gyvenimą?
Nesuprantu, ką tu kalbi.
Sakau, kad turėjau būti kurjeriu.
Dabar būčiau sau įstrigęs kur nors kamštyje
arba per dideliu greičiu lėkčiau siaura gatve.
Tai kodėl esi čia?
Mano laivas nuskendo.
Patruliavom rytinėj pakrantėj ir kažką kliudėm.
„Škotiškas ant uolų“.
Tiek to.
Radom gelbėjimosi plaustą.
Kranto, aišku, nepasiekėm, bet vėjas atnešė.
Aštuoni išlipo į sausumą. Dabar likau tik aš.
Tave išgelbės?
Žinai, kad visai salai karantinas?
Kam, manai, patruliuojam?
Žinau, kad karantinas.
Bet maniau, kad tik mums.
Karantinas visiems, kurie čia padeda bent pirštą.
Išsilaipini – viskas.
Gali gyventi mūsų miestelyje.
Kai nuvesiu mamą pas gydytoją.
O kur tas gydytojas?
Ten.
Netoli.
„Netoli“?
Pats pabandyk panešti savo mamą.
Aš pailsėsiu.
Pirmas maistas per 1,5 dienos.
Imk dar vieną.
Atrodo, labai mėgsti obuolius.
Taip.
Vienas procentas.
Jokio signalo.
Kas tai?
Tuoj bus šlamštas.
Bet dar kelias akimirkas tai...
kažkas panašaus į radiją.
Su nuotraukomis.
Turit radiją?
Turit nuotraukų?
Kai kurie turi senų.
Pažiūrėk.
Tai nauja.
Mano sužadėtinė.
Arba buvusioji,
spėju.
Kas jos veidui?
Apie ką tu?
Atrodo keistai.
Pats tu keistas.
Ji gražuolė, kas nepatinka?
Žinau, kas tai.
Vienai mūsų merginai irgi taip.
„Taip“?
Ji alergiška kiaukutiniams.
Jei suvalgo šukučių,
- jai ištinsta burna. - Duokš.
Na štai.
Nesusidėk su Feliksu!
Tėti...
Man šalta.
Kodėl ji vadina tave „tėčiu“?
Keista.
Neabejoju, kad šiame krašte yra nemažai inbrydingo,
bet tai mažai tikėtina.
Ji tik sutrikusi.
Ne visada tokia buvo.
Dažniausiai ji būna kaip anksčiau.
Kas būna kaip anksčiau?
Tu, mama.
Kas tu?
Erikas.
O jis tavo tėvas, Spaikas.
Ką?
Jis juokauja, mama.
Jis pimpalas.
Mama!
Atleisk.
Jis mus išgelbėjo.
Pimpalą atpažįstu iš tolo.
Primink, kur mes einam?
Pas gydytoją.
Taip. Gerai.
Tai eikim.
Mama...
Ji gali vaikščioti?
Kodėl jie tokie dideli?
Barsarkai.
Semas sako, kad kai kuriuos
užkratas veikia kaip steroidai.
Tikrai?
Nežinau, kas yra steroidai. Turbūt tai ir paverčia juos alfa.
Alfa. Sakai taip, lyg jie būtų biržos makleriai.
Arba bičai iš Volstryto.
Kas?
Žinai, kas yra barsarkai? Barsarkai yra geriau.
Tai lyg...
Pasiutę vikingai. Supranti?
Aš gi esu vikingas. Jei užsikrėsiu, gal juo ir tapsiu.
Kas per šūdas?
Nežinau.
Ne, ne, ne. Ei, kur eini?
Jos nepaliksiu.
Ei!
Mama!
Spaikai, palauk!
Mama, ką darai?
- Stok! - Neliesk jos.
Eina šikt! Blemba.
Ką darai? Mesk ją!
Nupjauk, Spaikai.
Spaikai, nupjauk.
Gerai. Kur?
Čia.
Eina šikt.
- Vandens. - Imk.
Kas per šūdas?
Nuplaukim rankas.
Kas per šūdas?
Jūs visi nesveiki.
Imk. Šaunuolis, Spaikai.
Gerai.
Padėk ją.
Padėk ją!
- Tai kūdikis. - Tai zombis!
Padėk ją.
Jie negali daugintis. Reikia ją nužudyti!
Tai maža mergaitė.
Padėk ją ant supistų grindų!
- Ji neatrodo užkrėsta. - Ji neužkrėsta.
Jei nepadėsi...
- Pažvelk į akis. - ...nušausiu!
- Ji neužkrėsta. - Nušausiu abu!
Duodu 5 sekundes.
- Penkios! - Stokis, mama, einam!
Keturios!
Trys!
Ne!
Alfa.
Bėk, mama!
- Bėk! - Taip.
Velnias.
Bėk, mama!
Mama! Išlipk iš traukinio!
Mama! Bėk link dūmų!
Nesustok!
Blemba.
Morfinas, ksilazinas.
Veikia itin greitai.
Atleiskit už išvaizdą. Išsitepu jodu.
Tai puiki profilaktikos priemonė.
Virusas visiškai nemėgsta jodo.
Paimsiu, Samsonai.
Paleisk.
Vadinu jį Samsonu. Jis čia gyvena jau trejus metus.
Įprastai laikausi toliau nuo jo, aišku.
Sere...
„Sere“?
Koks mandagumas.
Ar jūs daktaras Kelsonas?
Taip.
Aš Spaikas, čia mano mama Aila.
Spaikas, Aila.
Čia kūdikis.
Mums reikia jūsų pagalbos.
Tuomet eime.
Turim eiti, kol jis nepabudo.
Kas tai?
Laukiau...
Laukiau 13 metų, kad kas nors to paklaustų.
Dažnai galvodavau, kad mirsiu čia vienas
nuo senatvės, bado ar smurto,
taip ir negavęs progos atsakyti.
Žinai posakį „Memento mori“?
Ne.
Tai lotyniškai. Ironiška, kad mirusi kalba.
Jis reiškia „atsimink mirtį“.
Atsimink, kad mirsi.
Tai padeda jų išvengti.
Buvo daugybė mirusiųjų.
Užkrėstų ir neužkrėstų.
Nes jie panašūs.
Atsargiai.
Kiekviena kaukolė yra minčių rinkinys.
Šios akiduobės matė.
Žandikauliai kalbėjo ir rijo.
Tai paminklas jiems.
Šventykla.
- Atsiprašau. - Niekis.
Tai nėra neliečiama.
Struktūra tvirta, bet kaulai subyrės
dėl laiko, stichijų
ar Spaiko rankos.
Memento mori yra...
aktualizuota.
Pažįsti šį vyrą?
Jo vardas Erikas.
Jis mus išgelbėjo.
Ką gi, suraskime Erikui namus.
Tęsk, gerai.
Šaunuolis.
Vargšas Erikas.
Išrink jam vietą.
Labai gerai. Šaunuolis, Spaikai.
Mergaitė yra naujagimė.
Ją pagimdė užkrėstoji.
Bet ji neužkrėsta.
Mes ją paėmėm iš mamos.
Kaip įdomu. Placentos stebuklas.
Įtariau, kad tai įmanoma.
Bet jai reikia pieno.
Vanduo palaikys jai gyvastį daugiausiai porą dienų.
Ar todėl pas mane atėjote?
Dėl kūdikio?
Ne.
Pakelk dešinės rankos smilių, paliesk nosį,
o tada pabandyk paliesti mano smilių.
Gerai.
Aila, man reikėtų patikrinti tavo krūtis
ir pažastis. Galima?
Čia jautru?
Ar tas tavo sumišimas
yra kaip trumpi epizodai?
Fazės? Ar tai labiau pastovu?
Buvo bangos, bet...
Atrodo, atslenka potvynis.
Paprašiau įsiminti žodį.
Taip.
Prisimeni jį?
Žodis...
Aila,
neturiu diagnozavimo įrangos
ir negaliu atlikti biopsijos.
Bet iš to, ką matau, manau, kad tau vėžys.
Jis galėjo išplisti iš smegenų į kūną arba iš kūno į smegenis.
Kaip bebūtų, vėžys metastazavo.
Tai paaiškina jūsų simptomus ir, deja,
darinius ant krūtų ir limfmazgiuose.
Labai apgailestauju.
Kai būnu sutrikusi, suvokiu tai.
Stebiuosi savimi, kai...
kai sakau keistus dalykus.
Bet vis tiek sakau.
Bet ne visa aš būnu sutrikusi.
Spėjau, kad tai gali būti vėžys.
Nežinojau, kaip tau pasakyti.
Bijojau.
Norėjau, kad kas kitas pasakytų, bet nepasakė.
Nesuprantu.
Tai jūs negalit padėti mano mamai?
O, kad galėčiau. Deja, tai neįmanoma.
Ką tai reiškia?
Ji mirs?
Taip.
Kada?
Sunku pasakyti.
Greitai.
Ar jai skaudės?
Spaiki, mielasis.
Jau dabar skauda.
Taip negali būti.
Gydytojau, prašau. Jūs tikrai galite jai padėti.
Tereikia vaistų. Senų vaistų iš ligoninių.
Pasakykit kur, ir aš...
- atnešiu. - Spaikai, paklausyk.
Tik pasakykit, prašau.
Nėra vaistų, kurie ją išgydytų.
Gydytojau. Gydytojau, prašau.
Taip sunkiai čia atėjom.
- Taip sunkiai jus radom. - Spaikai, eikš.
Dabar jis sako, kad negali padėti, mama.
- Mama... - Reikėjo tau pasakyti.
Reikėjo tau pasakyti.
Prašau...
Spaikai.
Gydytojas negali manęs pagydyti, bet gali padėti.
Nesuprantu.
Aš suprantu.
Noriu, kad visada tai prisimintum.
Suprantu.
Mama. Mama?
Viskas gerai. Viskas gerai.
Mama. Mama.
Pailsėk. Viskas gerai.
Ei.
Pažvelk, kas čia.
Spaikai...
Memento mori.
Ką tai reiškia?
Atsimink, kad mirsime.
Ir tai tiesa.
Yra daugybė mirties rūšių,
kai kurios geresnės už kitas.
Geriausia mirtis yra rami.
Kai atsisveikiname mylėdami.
Tu myli savo mamą.
Myliu.
Aila, o tu myli Spaiką.
Labai.
Memento amoris.
Atsimink, kad turi mylėti.
Aila.
Einam.
Lik su kūdikiu.
- Mama? - Myliu tave, Spaikai.
Atsimink.
Mama?
Spaikai.
Surask jai vietą.
Pačią geriausią.
Mama.
Myliu tave, mama.
Lipk čionai! Greičiau!
Pasilenk.
Būk tyliai.
Ačiū, Spaikai.
Manau...
Manau, laikas tau ir kūdikiui
keliauti namo.
Taip.
Štai taip.
Viskas gerai, mažyle.
Po 28 dienų...
Tėti.
Man viskas gerai.
Neieškok manęs.
Grįšiu, kai būsiu pasirengęs.
Noriu eiti tol,
kol nebematysiu jūros.
Mes radome dr. Kelsoną.
Jis nėra pamišėlis.
Jis malonus vyras.
Kūdikis?
Nagi!
Mergaitę pagimdė užkrėstoji,
bet ji nėra užkrėsta.
Ji sveika.
Ji buvo palikta už vartų.
Prašau, būk jai geras.
Jos vardas Aila.
Ne!
Spaikai!
Velnias.
Puikus šūvis.
Tikra poezija.
Nors, manau, dabar jų bus per daug.
Net ir tokiam puikiam jaunam kariui kaip tu.
Ar galim prisijungti?
Mums būtų labai malonu.
Gerai.
Laukit.
Pradedam, blemba. Vienas...
Ir kaip?
Labas.
Mano vardas Džimis.
Būkim draugai.
Subtitrus išvertė Danguolė Rakauskaitė